"Midalidare Rock 2024", Ден 3: Скок в дълбокото
Оставили вече зад гърба си 11 от 16-те чуждестранни групи, близо 18 от 25-те часа здрава рок музика, обещана от организаторите, и десетки хиляди литри бира, вино и вода, време беше да се впуснем в третата и последна вечер на фестивала “Midalidare Rock 2024” - 14 юли.
Програмата и този път, както в петък, тръгна с известно закъснение, което се дължеше на забавяне при преминаването на границите на една от пътуващите към България банди. До края на вечерта обаче времето бе компенсирано и дългоочакваните хедлайнери DEEP PURPLE излязоха едва петнайсет минути по-късно от първоначално обявения час. А че бяха дългоочаквани се разбираше по прииждащите и заемащи места по поляната фенове, които дори в 18:00 бяха осезаемо много повече в сравнение с първите два дни.
Като споменахме местата по поляната, посетителите сякаш невидимо се разделиха на два лагера. От една страна бяха любителите на комфорта с техните одеяла, рогозки, рибарски и къмпинг столчета, а от друга – по-закоравелите или свикнали с фестивалната атмосфера (включително и в чужбина) фенове, разчитащи само на двата си крака и държащи на свободното придвижване, без да се спъват в неочаквани препятствия. Напрежението между тези два лагера е фактор, с който организаторите ще трябва да се преборят през следващата година, вероятно като забранят, ограничат или регламентират внасянето и използването на постелки и градинска мебел.
Но да се върнем на важната тема, която обединяваше всички, събрали се във винарната “Мидалидаре” вечерта на 14 юли – музиката. Две групи от южната ни съседка Гърция имаха честта да открият рок и метъл празненството, кулминиращо по-късно със сета на ветераните DEEP PURPLE. Първи бяха SOUNDTRUCK, чийто топъл южняшки рок, повлиян от ZZ TOP, LYNYRD SKYNYRD и AC/DC, бе също топло посрещнат от сгъстяващата се публика. Музикантите имаха и подкрепата на свои сънародници, тъй като близо до сцената се развяваше гръцки флаг. Сформираният през 2008 г. в Атина квинтет представи 30-минутен сет от изцяло авторска музика, която включваше парчета от двата им албума “Soundtruck” (2012) и “Voodoo” (2019), като от втория можем да посочим “The Calling” и “The Wind is Blowing”.
След тях бе ред на THE SILENT WEDDING, които също идват от гръцката столица. Стилът им може да бъде описан като хеви метъл с амбиции за пауър и прог звучене, но дали амбициите се покриват с възможностите ще оставим на посетителите да преценят. THE SILENT WEDDING съществуват от 2006 г., за тези 18 години са издали три студийни албума, като са работили с продуцента на KAMELOT, EDGUY, RHAPSODY и др. и са били на турне из Европа с THRESHOLD. От изпълнените на живо песни се открои “Caught in the Web” от “Ego Path” (2022). След около половин час на сцената гърците я освободиха за нашествието на една нетипична пънк банда.
В 19:50, часът за “Лека нощ, деца” по някогашната Първа програма, се вдигнаха и развяха ирландски флагове. Зазвъняха будилници и се появиха THE O’REILLYS AND THE PADDYHATS – шестима момци и една девойка от малкото германско градче Гефелсберг. Въоръжени с китари, банджо, мандолина, цигулка и много бодро настроение, те се заеха да покажат на българската публика как да се забавлява по ирландски. Свежарският им пънк с фолк елементи бе като глътката ледена бира в горещ летен ден, от която всички се нуждаеха. А скоро разбрахме, че никак не се шегуват, като заявяват във визитката си, че “има 99% вероятност в наше присъствие да не остане суха тениска”.
Всеки от шестте им студийни албума, издадени през последните 13 години, бе представен от песен или две, като чухме и чисто ново парче, изпълнявано за първи път на живо: “Raise Your Glasses High”. По лицата в тълпата грееха усмивки, а краката сякаш по собствена воля се включваха в подскоците, танците и всенародното веселие.
След “Coming Home for St. Patrick’s Day” фронтменът Paddy Maguire вдигна питие, пожела на всички “Slainte” (“наздраве” на ирландски) и внезапно прикани членовете на групата да позират за снимка на фона на хилядите вдигнати ръце на публиката. Може би решението да го направят преди края на сета си бе мъдро, защото знаеха какво предстои. “The Ballad of Big Bad Billy” завихри съркъл пит с размерите на гарсониера в кв. Люлин, а буйните танци в кръга не стихнаха до края на последната нота на “Barrels of Whisky”.
След продължилото 45 минути празненство Paddy радушно покани всеки желаещ за лична среща с групата да се яви в голямата бяла тента зад пулта. Няма да преувеличим, ако кажем, че за много от дошлите на “Midalidare Rock 2024” фенове THE O’REILLYS AND THE PADDYHATS бяха приятната изненада на фестивала и се превърнаха в новата им любима банда.
Сетлист на THE O’REILLYS AND THE PADDYHATS:
01. Wake the Rebels
02. Dogs on the Leash
03. Irish Way
04. Green Blood
05. Yesterday’s Rebel
06. Irish Summer Nights
07. Raise Your Glasses Hig
08. Coming Home for St. Patrick’s Day
09. Barroom Lady
10. The Ballad of Big Bad Billy
11. Barrels of Whiskey
Без да ни оставя много време да се отпускаме и да губим форма, скоро ни връхлетя следващият танцувален ураган, този път пропит със супер евробийт (терминът идва от Япония!). Това бе второ посещение на BEAST IN BLACK у нас, след гостуването им в София на 20 март 2023 г. за съвместен концерт с FIREWIND. Тогава музикантите представиха третия си диск “Dark Connection” (2021), като след него нямат издаден нов албум.
В 20:55 Долината на виното се превърна във футуристичен декор с извисяващи се небостъргачи и неонови светлини, когато финландските пауър метъли превзеха сцената на “Midalidare Rock 2024” на фона на мотиви от обложката на “Dark Connection”. Сформираната около китариста Anton Kabanen (екс-BATTLE BEAST) дружина подложи публиката на обстрел със скоростните рифове и ритми на парчета като “Blade Runner”, “Die By the Blade” и “Beast in Black”. Вокалистът от Гърция Yannis Papadopoulos с лекота достигаше обичайните си висоти, докато навърташе завиден километраж из сцената. През това време Anton, колегата му китарист Kasperi Heikkinen и басистът Mate Molnar не спряха да чупят стойки и да се движат в синхронизирани хореографии с широки усмивки на уста.
В средата на сетлиста се криеше специалният подарък за нас: премиерата на живо на прясно излязлата нова песен на BEAST IN BLACK “Power of the Beast”. Интрото в стил “It’s Raining Men” на THE WEATHER GIRLS избухна в скоростен ритъм, който накара всичко живо да подскача, куфее и танцува. Към края на изпълнението си Yannis отправи благодарности, като не пропусна да спомене хедлайнерите на вечерта DEEP PURPLE, а Kasperi озвучи словото му с рифа на “Smoke on the Water”. За да приключат концерта си с “нещо позитивно”, BEAST IN BLACK се бяха спрели на жизнеутвърждаващото заглавие “End of the World”. Скандиранията “Beast in Black! Beast in Black!” дълго отшумяваха след този “край на света”. За феновете остана надеждата, че все пак краят е ново начало и при първа удала се възможност пауър героите от Финландия пак ще дойдат да ни пораздвижат.
Сетлист на BEAST IN BLACK:
01. Blade Runner
02. Hardcore
03. The Fifth Angel
04. Born Again
05. Sweet True Lies
06. Power of the Beast
07. Die By the Blade
08. Beast in Black
09. Blind and Frozen
10. One Night in Tokyo
11. End of the World
Бърза справка в концертния архив на WeRock.bg ще ви покаже, че участието на DEEP PURPLE в Могилово се явява техният 10-и концерт на родна земя. Ако се разровите из страниците на сайта ни пък ще видите, че за повечето от тези участия имаме подробни репортажи и в тях сме споделяли констатациите си за ефекта “Purple” в България. Ще се опитаме да не се повтаряме, но няма как да не кажем, че тук групата е, на практика, религия без аналог. Не беше въобще изненадващо, че за юбилейното им посещение на поклонение дойдоха най-голям брой фенове, сравнени с предните две вечери – кулминацията на “Midalidare Rock 2024”. И то въпреки случващия се по същото време финал на Европейското първенство по футбол между Англия и Испания.
Докато течеше епичното интро “Mars, the Bringer of War”, Ian Paice зае мястото си зад барабаните; до него, на издигнат подиум, на клавишните застана Don Airey; от лявата страна на сцената се появи с бодра крачка басистът Roger Glover, а отдясно се подаде Simon McBride със закачливо рошавата си прическа. Мелодията, която четиримата подеха, постепенно ескалира до онези два акорда в “Highway Star”, които подават началото на вокалната линия на петия елемент в конструкцията – Ian Gillan.
Предвид стажа, който ветераните на хард рока имат на сцената, качеството на един концерт на DEEP PURPLE винаги зависи от това в каква точно форма e 78-годишният вокалист. За 14 юли 2024 г. отговорът трябва да бъде по-скоро уклончив. Проблемът, разбира се, идва от факта, че гласът е физическа даденост и, колкото и добре да се поддържа, с годините вече не е възможно един певец да пее по същия начин, както е пял, когато е бил първа младост. На Gillan му личеше, че се измъчва с най-високите тонове на класиката от “Machine Head” и неглижира някои от по-агресивните моменти в песента, но все пак даде всичко от себе си, за да ни пренесе скоростно назад във времето, когато британската троица (PURPLE/SABBATH/ZEPPELIN) е владеела музикалния свят. И магията се получаваше, особено когато говорим за инструменталния аспект на звуковата картина.
Естествено, че основният дял от фенската маса на концерта беше дошла за класиките на групата и тук получиха достатъчно от тях – имаше и “Into the Fire”, и “Hard Lovin’ Man”, и “Lazy”. Но турнето на DEEP PURPLE е за представяне на новия им албум “=1”, който излиза този петък, на 19 юли 2024 г. Именно в песните от него можеше да се усети разликата в изпълнението на Gillan – просто парчета като “A Bit on the Side”, “Bleeding Others” и особено “Portable Door” са писани за текущото състояние на гласа на вокалиста и там той се чувстваше най-комфортно.
Колегите му му даваха и малко повече време за почивка със солови изпълнения и инструментални интерлюдии. В края на “Lazy Sod” Don Airey направи удължено аутро, докато пиеше вино, без обаче и за момент да спира да свири подетата мелодия. Когато по-късно остана сам под светлината на прожекторите, психеделичното му соло постепенно премина през закачки с класически произведения, за да достигне до интерпретация на “Ерген деда”, която беше посрещната с одобрителни възгласи и ръкопляскания.
Някъде тук е редно да споменем и китариста Simon McBride. Когато DEEP PURPLE гостуваха за последно у нас, през 2022 г. в София, шестструнникът тъкмо се беше присъединил към квинтета и тогава статутът му беше на заместващ музикант. Сега, две години по-късно, той вече е постоянен член, има доста концертен стаж и един записан албум с групата. Вече ясно се вижда, че е значително по-уверен, държи се по-свободно на сцената и вкарва младежка енергия в изпълнението на DEEP PURPLE. По отношение на свирене не се опитва напълно да копира партиите на именитите си предшественици – отдава им нужното уважение, но вкарва и собствен почерк. В соловото си китарно изпълнение вмъкна дори и мотив от “Miserlou” на Dick Dale (позната в поп културата основно като музикалната тема от “Pulp Fiction”).
Когато на сцената имаме група с толкова богата дискография като DEEP PURPLE е неизбежно да чуем едни определени парчета, без които концерт на бандата не може да мине. Но пък е и много радващо, когато музикантите решат да ни дарят и с някой и друг скрит диамант от богатия си каталог. В тази вечер британците заковаха зашеметяващо изпълнение на “Anya” от “The Battle Rages On…” (1993). “Uncommon Man” пък беше посветена на напусналия ни преди 12 години Jon Lord. След поредното пътуване назад във времето “Space Truckin’”, най-после дойде моментът, който всички чакаха. Simon McBride излезе по ръкава на сцената, подаде знак и влезе в онзи риф, който е едно от първите неща, което всеки начинаещ китарист научава, когато реши да се занимава с инструмента. Група и публика заедно възпяха събитията от пожара в казиното в Монтрьо през 1971 г. Банда и фенове бяха едно в “Smoke on the Water”.
След като последните акорди утихнаха, петимата музиканти се скриха зад кулисите, но никой не вярваше, че това ще бъде краят. Не се наложи дълго скандиране и групата отново се появи за още две класики – тяхната емблематична интерпретация на “Hush” (в която McBride и Airey си спретнаха клавирно-китарен дуел в най-добрите Blackmore-Lord традиции) и, естествено, задължителния финал с “Black Night”.
На изпроводяк квинтетът разхвърли перца и палки за сувенири на феновете в предните редици, а Ian Gillan ни пожела лека нощ с две строфи от джаз стандарта “Goodnight Irene”. С това бе поставен и официалният край на тазгодишното издание на фестивала “Midalidare Rock”. Феновете се запътиха щастливи и доволни към изходите, а из групичките вече се чуваха разговори за завръщане догодина.
Сетлист на DEEP PURPLE:
Intro: Mars, the Bringer of War (Gustav Holst song)
01. Highway Star
02. A Bit on the Side
03. Hard Lovin’ Man
04. Into the Fire
05. Guitar Solo
06. Uncommon Man
07. Lazy Sod
Keyboard interlude
08. Lazy
09. Portable Door
10. Anya
11. Keyboard Solo
12. Bleeding Obvious
13. Space Truckin’
14. Smoke on the Water
Бис:
15. Hush (Joe South cover)
16. Black Night
Във фотогалериите ни може да разгледате:
Снимки на SOUNDTRUCK
Снимки на THE SILENT WEDDING
Снимки на THE O'REILLYS AND THE PADDYHATS
Снимки на BEAST IN BLACK
Снимки на DEEP PURPLE
Текст: Florimel, Whiplash
Снимки: Иво Канин
Front row
17.07.2024 10:42:38
отговори
+ 10 – 0
Откъм хората с одеала и столчета - би било хубаво да ги допускат до зоната, след като са влезли правостоящите, за да се настанят, без да пречат на влизането. Тази година имаше много хора с къмпинг екипировка, които се редяха на огражденията от рано, но при отваряне на терена към сцената започват да бягат нагоре по поляната и да секат пътя на масата бягащи към сцената. Доста паднали хора видях поради това оплитане на потоците бягащи, а и беше трудно да се избягват с всички неща, които носят. Или, ако ще се пускат по същото време, да се отделят в отделна опашка/сектор, примерно горната част по-назад да е опашка за хората със столове, а тази по-близо до сцената за правостоящи.
Тигърчо
17.07.2024 01:22:14
отговори
+ 3 – 2
Беше уникално и неповторимо. Надявам се следващия път да видя две легендарни групи АС/ДС и Туистет Систър.
Franki1
17.07.2024 00:16:19
отговори
+ 11 – 3
Смело мога да кажа че публиката около 18.00ч си беше същата и през първите 2 дни на фестивала.
А според мен първите дни бяха по-добри от към изпълнители.
Моите уважения към Deep Purple, но според мен повечето им песни бяха само за техни фенове, които са по запознати с творчеството им.
Иван
16.07.2024 16:05:06
отговори
+ 12 – 0
Браво, искарахме си много яко! Чест и почитания на организаторите, персонала и разбира се на феновете! За пореден път се доказа, че рок феновете са най-интелигентната публика!
Fantomas
16.07.2024 14:12:22
отговори
+ 12 – 2
С всичките му кусури , неуредици и недомислици - нека има такива фестивали !
Messi
16.07.2024 13:09:03
отговори
+ 10 – 0
Бяха направили една линия,зад която трябваше да са столовете но никой не я спазваше.
Аванса
16.07.2024 15:39:09
+ 9 – 0
Трябва напълно да се забранят одеяла и платнища. Виж, столчета, нека да може (аз също носех, че не съм в първа младост, но за своя чест го използвах само 1 път Който иска да лежи, да ходи да си почине в кемпа и пак да дойде. Апропо, на самата пътека към сцената до пейките две тийнейджърки (не съм сигурен в пола) на платнище замалко да се изчукат
)) Нека се обичат младите
Аванса
15.07.2024 21:57:55
отговори
+ 44 – 2
И понеже Werock е сред официалните спонсори или нещо такова на феста, ще ви замоля ако можете официално , а не чрез дописките в дайта да поискате от организаторите да забранят постелките и одеялата във фестзоната! Иначе се заричам повече да не ходя! Замалко да се сбием с едни с одеяло, които ме помолиха да не стоя пред тях, за да не им преча...?!
...........
15.07.2024 23:36:02
+ 37 – 1
Една дебелана беше страшно изненадана, когато на Пърпъл й минаха директно през софрата и одеялото. Пулеше се и си го събра. Страшно нагли са и малоумници те със столчетата и масичките. Обърнаха го на пикник. Да си стоят в къмпинг зоната. Заемат страшно много място, а хората вечно ги заобикалят и внимават да не ги пометат от чисто възпитание. Очаквам това да стане проблем на следващите издания.
Газ спирачка
16.07.2024 08:40:01
+ 23 – 0
Или поне ако разпъват софрата да е по-назад. Те са се пльоснали буквално пред сцената, заемат много място и недоволстват ако им пречиш. Наглост и селяния на максимум!
CTAMAT
16.07.2024 10:16:23
+ 21 – 0
Привилният термин за ролята на WeRock е медиен партньор - той участва в рекламата и отразяването на събитието. Това по никаква начин не задължава тази (или която и да е друга) медия да пише суперлативи за конкретния фестивал освен ако от медията умишлено не налагат някаква цензура, но като гледам и в двата репортажа (за ден 2 и 3) са споменати критиките към къмпингуващите.
По принцип не смятам, че прикриването на различни проблеми в провеждането на събития е в полза на когото и да е. В този случай организаторът се опитва да установи бранд, който да е дълготраен и мисля, че би трябвало да се съобразят с критиките на феновете. Защото ако не се приемат то на следващата година вероятно ще изгубят потенциална публика. Но тези критики би трябвало да са конструктивни и изказани по официални канали - било то като коментари в социалните мрежи към официалните събития; мейли към организаторите с мнения и препоръки и т.н.
Заради това е хубаво, че тук, в сайта, имаме възможност да коментираме такива неща тъй като организаторите обръщат внимание.
Ето и малко препоръки от мен (убеден съм, че някои хора няма да са съгласни, но това са си мои размисли):
- на територията на винарната да няма къмпинг, а на негово място да се направят още щандове с храна. С напредването на вечерите на тези щандове се получаваше голяма тапа. Догодина когато на MANOWAR прогнозата ми е, че ще има повече хора отколкото досега. И тогава ще стане още по-тегаво, така че това би спомогнало
- да не се допуска къмпинг оборудване на територията на винарната. Разбирам, че организаторите се целят към семеен фестивал, но начинът, по който някои присъстващи го експлоатират води до неудобство, за повечето от останалите, които са дошли там, за да гледат групите. Да не говорим, че създава трудности с предвижването из фестивалната зона и при по-голям наплив може да се стигне и до ескалиране на напрежението.
- оправяне на черния път, който тръгва от района на село Елхово и стига до винарната от източна посока. Всички, които са били на изданието миналата година знаят колко проблемно беше предвижването към Могилово за вечерта на Scorpions. Този черен път отваря още една възможност, но, за съжаление, е малко трудно проходим. Ако се вложат малко средства в оправянето му, това би осигурило още едно място за достъп до Могилово
Интроверта
16.07.2024 10:23:27
+ 9 – 1
За жалост това е вярно. Като цяло, голяма част от седящите бяха сравнително събрани и не заемаха повече място отколкото ако бяха прави. Но пък и имаше много такива, които точно както описахте бяха безобразно разпиляни. Разминаването беше много трудоемко точно заради тези с кърпите и матовете, човек трябва да гледа във всички посоки, само нагоре не... може би другата година ще трябва и нагоре да гледаме като се разминаваме! Свободата е хубаво нещо, но трябва да се мисли и за останалите.
Аванса
16.07.2024 11:38:53
+ 11 – 0
Абсолютно подкрепям казаното от СТАМАТ. И аз съм си мислил, че къмпингите във винарната са вече отживелица, при положение, че са продадени 40 000 билета и има огромни Кемп зони - за тях след малко. Да, да се заменят с повече храна, сега има една пицария с опашка от 200 човека! За одеялата стана дума и миналата година, но организаторите не направиха нищо, дано сега се замислят. Апропо, като по-възрастен няма фейсбук, иначе бих им писал, макар че много хора им писаха отдавна, не знам защо си затварят очите. И сега за кемпа - убийствено е на поляните без сянка и в прахоляк!!! Нека там да са паркингите, а кемпове да се направят край деретата или в горичките. Или на поляните да се засадят овошки - хем сянка, хем десерт
))
Accept
16.07.2024 11:52:26
+ 8 – 0
Мен ми се струва, че има достатъчно място като за хората, които идват, но ще е хубаво да го реорганизират и да е разрешено столчета и одеяла само в най горните части на поляната или най отляво на оградата. Така и ще се освободят пътищата към тоалетните и храната/пиенето.
Тази година поне на мен ми се стори, че за тоалетните нямаше толкова много опашки или аз съм се научил да ходя в правилните моменти... Но на всичките места за храна беше много фрашкано. Единствената храна, която си взехме беше от щанда за сладките - разни десертчета и там опашката беше 20 мин и беше 3-4 пъти по къса от останалите места, така че няма да е лошо да добавят още няколко щанда. Извън фестивалната зона имаше няколко много сполучливи места за ядене.
Аванса
16.07.2024 12:10:05
+ 13 – 0
Да добавя още едно наблюдение- хора от вътрешния Кемп във винарната можеха без проблем да вкарват от там във фестзоната одеяла, масички и дори храна и питиета, защото охраната дава да си вкарват горното в кемпа, но след това няма контрол и най-малкото над/през огражденията си подават необходимото. Затова наистина винарната не трябва да е Кемп. Но за да не кажат, че съм хейтър, всичко останало в организацията е супер: мобилни връзки, капанчета, събития, бирата, Виното с главна буква, групите и... мнозинството от феновете (че има и много дошли на лунапарк..., но за това фестът няма вина). Благодаря ви, Мидалидаре, фестът е велик!
pencilwarrior
16.07.2024 14:39:01
+ 4 – 2
Тази година забелязах, че минава охрана и следи за столове и пикници, проблемът е че няма как да следят постоянно... Ние всичките дни бяхме отляво на сцената пред платформата и трите дни видях момчета, които обикаляха и изпращаха къмпингарите зад саунд стейджа. Колко от тях ги послушаха е друг въпрос. Миналата година имах доста тъпи случки с разни нагли къмпингари именно около живия плет и моста. Точно поради това тази година си обикалях отзад за бири и тоалетни и нямаше никакви проблеми. За съжаление има една маса идиоти, които не се съобразяват и се държат сякаш поляната си е задния им двор. Вероятно ще трябва генерално да се ореже вкарването на одеала и столчета догодина, ако дойдат повече хора...
Аванса
15.07.2024 21:19:39
отговори
+ 39 – 1
Дългият инструментал н
а Hush беше великански! Колкото до Гилън, ще замълча, защото само мога да сваля шапка на човека, който през 70-те караше едно малко момче да мечтае, а сега същият този Бог пееше пред това малко момче, което вече е възрастен мъж... Поклон.
WeRock.bg не носи отговорност за мненията към новините на този сайт.
Забранено е: писането на български език с букви от латинската азбука; писането на коментари, съдържащи груби обидни изрази, независимо срещу кого са насочени; писането на коментари от един и същи потребител, но с различни имена с цел манипулация; писането на конфликтни, провокативни, нецензурни и др. подобни коментари; писането на коментари, представляващи явна или скрита реклама.
WeRock.bg си запазва правото да заличава и всякакви други коментари, които прецени като некоректни или ненужни.
ВАЖНО: Коментарите НЕ са начин за контакт с WeRock.bg. Ако имате въпроси към нас, пишете на имейл адресите, посочени в "Контакти".